«Театр для мене — це як побувати у храмі. І отримати причастя культурою проживання в образі»
3 вересня відійшов у засвіти заньківчанин, народний артист України Григорій Шумейко
![](https://wz.lviv.ua/img/360x200/d/shumeiko-cd9c951c.jpg)
Невимовне горе «постукало» у двері великої родини заньківчан — на 74-му році життя зупинилося серце народного артиста України, славетного актора, режисера Григорія Шумейка.
Був народним артистом не лише за офіційними документами. Народним став ще задовго до того, як отримав це високе звання, — його любили львів'яни, ним захоплювалися гості міста Лева. Багато шанувальників театральних постановок «йшли на Шумейка», бо сьогодні він грав на заньківчанській сцені Потьомкіна у «Різдвяній ночі», а завтра — війта в «Украденому щасті»… Та усіх ролей годі перерахувати, бо у його творчому портфелі їх було понад 100.
Пів століття «прожив» на заньківчанській сцені. Ще колись в одному інтерв'ю, заглядаючи у минуле, Григорій Шумейко сказав: «Заньківчанська традиція — це насамперед рівень художньої культури. Перші вистави, які я подивився, приїхавши до Львова, — це „Суєта“, „Марія Заньковецька“, „Сестри Річинські“, „Камінний господар“. Для мене це було як побувати у храмі та отримати причастя високою культурою жесту, культурою володіння словом, культурою проживання в образі. На той час досконалішого театру в Україні не було».
Григорій Шумейко любив сцену і обожнював акторів в українських постановках. Можливо, саме тому й створив театр аматорський «Мета», в якому вперше в Україні поставив «Марусю Чурай» Ліни Костенко, «Вертеп» Валерія Шевчука, виставу «Моє слово» за творами Василя Стефаника, «Мина Мазайло» Миколи Куліша…
Прощання з народним артистом України Григорієм Шумейком:
- Парастас відбудеться сьогодні о 20:00 у Храмі священномученика Климентія Шептицького УГКЦ (вулиця Максима Кривоноса, 1).
- Завтра, 4 вересня, о 13:00 — прощання з актором у фоє театру.