«Чекали, що тіло згниє у морзі в Угорщині, щоб приховати сліди насильства?»
Батько зниклого 20-річного львівського студента Микола Гашевський і адвокат родини розповіли «ВЗ» деталі гучної справи
![Фото з архіву родини Гашевських](https://wz.lviv.ua/img/360x200/3/student-05bbd9a5.jpg)
Про загадкове зникнення 20-річного львівського студента Національного університету ім. Івана Франка Олександра Гашевського (на фото) на Івано-Франківщині на своїй сторінці у Фейсбуці повідомив адвокат родини Гашевських Олег Веремієнко. За словами адвоката, 17 липня бездиханне тіло виявили силовики Угорщини у річці Тисі, орієнтовно за 1−1,5 км від прикордонного пункту пропуску «Вилок». «Обличчя хлопця було не впізнати, — написав у соцмережах адвокат. — Одягнутий у реглан, футболку, шорти. На ногах лише один гірський черевик… Знайдені були дві банківські картки, студентський квиток Львівського національного університету. Зникли недешевий смартфон, внутрішній паспорт і приписне посвідчення».
Угорські силовики негайно повідомили Мукачівський прикордонний загін про страшну знахідку. Але офіцерам Мукачівського прикордонного загону знадобилося аж півтора тижня, щоб повідомити ректора університету про знайдене тіло їхнього студента… Чого очікували прикордонники? Чому не повідомили батьків, що, ймовірно, знайдено тіло їхнього сина?..
Журналістка «ВЗ» поговорила з батьком зниклого хлопця, Миколою Гашевським. А також розпитала про деталі цієї справи адвоката Олега Веремієнка, який захищає інтереси родини й проводить власне розслідування.
— Син сказав, що поїде в Івано-Франківську область після того, як склав іспити, — розповів Микола Гашевський. — Він закінчив 4-й курс в університеті ім. І. Франка (факультет електроніки). Склав іспити й подав документи на 5-й курс. Каже: «Поки є час, трохи відпочину». Хотів поїхати у гори у районі Верховини (поблизу річки Чорний Черемош), пройтися горами по колу і повернутися назад. У тій місцевості прокладений туристичний маршрут, багато різних закладів. Там немає де загубитися… Син виїхав зі Львова 10 липня. У нього було зі собою приписне посвідчення. Тоді яка була ситуація? До 16 липня документи можна було оновлювати. До того часу планував повернутися додому.
— Син мав зі собою закордонний паспорт? Можливо, хотів незаконно перетнути кордон, і його затримали прикордонники?
— Його закордонний паспорт залишився вдома. Син не збирався нікуди втікати.
— Ви спілкувалися з сином телефоном після того, як він поїхав?
— Син телефонував щодня, іноді двічі на день. Я йому також телефонував, щоб спитати, як у нього справи. Усе було добре. Ввечері він був втомлений, якщо багато ходив по горах… Я йому казав: «Відпочивай, чого напружуватися».
— Про що ви говорили з сином, коли він вам востаннє телефонував?
— Це було 14 липня зранку, о 8.59. Сказав, що в автобусі, їде назад. Це я чітко почув. Були ще уривки якихось слів, але зміст їх незрозумілий. У горах часто поганий зв’язок… Через годину я йому передзвонив, думав, він уже десь біля Івано-Франківська, там зв’язок кращий. Але телефон сина був вимкнений.
Дружина зателефонувала в поліцію 16 липня, повідомила про зникнення сина. Поліція офіційно не хотіла приймати заяву, хоча ми їм телефонували щодня. І лише 19 липня відкрили справу. Поліція почала проводити розслідування.
Я почав шукати адвоката, аби дізнатись, як правильно почати пошук. Місцеві адвокати казали: «Почекайте, його ТЦК забрало. Через тиждень-два „спливе“ десь у військовій частині». Кажуть, траплялися випадки, що молодих людей до 25 років з приписним посвідченням забирали… Минав час, але ніякої інформації про Сашка не було. Тоді я знайшов київського адвоката. Той порадив з'їздити у Верховину. Ми спробували дізнатися, що там і як. Дружина поїхала у Верховину, подала заяву у поліцію.
Дружина показувала місцевим фото сина, чи хтось щось бачив. Місцеві сказали, що нібито його бачили, але підтвердити це у поліції відмовились. Можливо, це був не він… Туристів там багато. І хлопців подібних теж багато. Якихось особливих прикмет у сина не було. Був одягнений у зелені штани, кольорову куртку (у темних відтінках). (Батько також розповів, коли син їхав, був із довшим волоссям, ніж на тому фото, яке у нього є. А також із борідкою. — Авт.).
— Чи звучало слово «прикордонник» в останній розмові з сином?
— «Пр…», а далі незрозуміло. Чи його затримували прикордонники? Такої інформації у мене немає. 26 липня до мене подзвонили з поліції. Слідча Залізничного відділу поліції сказала: «У Румунії знайшли тіло, схоже на вашого сина… Є фото, приїдьте на упізнання». Упізнати когось на фото неможливо, тіло у жахливому стані… Можливо, коли був цей останній дзвінок, дзвонив не син, а хтось підробив його голос… Зараз є відповідні програми, це не проблема. А тіло насправді перебувало у воді значно довше.
— Чи видно на фото його зелені штани?
— Штани були розрізані… Одяг, можливо, схожий. Нижньої частини тіла взагалі не було на фото. Нам показали обличчя, точніше, його верх. Фото, таке враження, зроблені аматором. Ніби люди знайшли тіло на березі, пофотографували як змогли… Джерело походження цих фото невідоме.
— Розгледіти обличчя неможливо?
— Обличчя розбите… Ми з дружиною сказали слідчим, що не можемо впізнати сина. Речі - так, схожі, ми впізнали зелену футболку. Але сказати на 100%, що це його футболка, теж не можемо. Єдине, що знайшли при ньому, — це студентський квиток. Але паспорта немає. Як так?
— У якому стані студентський?
— Це пластикова картка, вона розмокла, але читабельна. Поліція взяла у нас з дружиною зразки ДНК, сказали, що треба чекати на результат місяць-два. Якщо у цій справі замішані військові, прикордонники або працівники ТЦК, тоді її має розслідувати ДБР. Адвокат написав заяву у ДБР, але відповіді наразі немає.
— А чому так довго треба чекати на результати експертизи ДНК?
— Поліцейські пояснили, що знайдене тіло за кордоном, тому уся процедура з ДНК затягується. Український генеральний прокурор має зробити запит до закордонного прокурора… Але спочатку слідча сказала, що тіло знайшли у Румунії. А через день повідомила, що тіло — в Угорщині. Слідча сказала, що з угорськими правоохоронними органами наразі немає прямого зв’язку — через позицію їхнього уряду. Усі запити надходять через Румунію. Тому ця процедура займе ще більше часу… У нас таке враження, що тіло навмисно тримали і не повідомляли про нього одразу (хоча на студентському була інформація про навчальний заклад, у якому навчається син), щоб тіло було у ще гіршому стані… Дружина робила запит в університет. Справді, до них повідомлення надійшло досить пізно: коли нам повідомили про знайдене тіло, приблизно у той самий час повідомлення надійшло й до ректора.
Нам сказали, що першими, хто дізнався про тіло від угорської сторони, були українські прикордонники. У п’ятницю, 26 липня, про це вже знала поліція. Тоді поліцейські нам повідомили. Виглядає так, що спочатку інформація надходила неофіційними каналами, а офіційними надійшла значно пізніше.
Адвокат Олег Веремієнко каже, що кримінальне провадження відкрили за статтею 115 КК України (умисне вбивство).
— Батьки розповіли, що 10 липня з Івано-Франківська Сашко відправив додому «Новою поштою» рюкзак і зайвий одяг, — каже адвокат Олег Веремієнко. — Після цього він зник… У мене таке враження, що його затримали у Франківську, а потім повезли «у турне» Закарпаттям по ізоляторах тимчасового тримання прикордонної служби. Такі випадки трапляються. Потім людину затримують на 72 години за спробу перетину державного кордону. А далі - передають справу в суд за статтею 204−1 КуПАП «спроба перетину Держкордону» або «шиють» кримінальну справу.
Угорські прикордонники повідомили українських, з Мукачівського прикордонного загону, ще 18−19 липня 2024 року — про те, що знайшли тіло молодої людини зі студентським квитком. Але мукачівським прикордонникам знадобилося аж десять діб, щоб повідомити навчальний заклад, що виявлене бездиханне тіло студента… Можливо, чекали, що тіло остаточно згниє у морзі в Угорщині, щоб приховати сліди насильства?
Мені вдалося дізнатися, що у студента була зі собою велика сума грошей. Припускаю, це вбивство з корисливих мотивів.