Усе у Львові змінюється. А «Пиріжкова» — вічна!
Культове кафе навпроти Головпошти «вигодувало» не одне покоління студентів Франкового вузу
![Фото автора та Юлії ПІДЛУЖНОЇ](https://wz.lviv.ua/img/360x200/1/pyrizhkova-1f455b10.jpg)
«Фастфуд ваших батьків» — так з гумором називають кафе «Пиріжкова» власники цього популярного закладу на його Інстаґрам-сторінці. І справді, у радянську епоху, коли перекусити нашвидкуруч особливо не було де, кафе, де можна було з'їсти пиріжка і запити какао чи чаєм, були справжнім рятувальним «фастфудом». Тому «Пиріжкова», яка відкрилася у 1950-х роках, практично не мала конкурентів і збирала у своїх стінах величезні черги — передусім зі студентів ЛНУ ім. І. Франка, розташованого поруч.
Але головний секрет успіху кафе був передусім у тому, що тут було все дуже смачно, по-домашньому, ситніше і дещо дешевше, ніж в університетській «столовці». «Пиріжкова» за 70 років своєї діяльності вже стала своєрідною візитівкою Львова — на рівні із площею Ринок і Стрийським парком. Відмінність тільки в тому, що «Пиріжкова» — камерний заклад, її знають і люблять тільки львів'яни, по яких світах вони б не були розкидані.
![](/images/articles/2024/08/3.jpg)
Популярне кафе «вигодувало» не одне покоління студентів Франкового вузу, різних шкіл та технікумів, розташованих у центрі. Колишні студенти і досі ностальгують у соцмережах, нахвалюючи милу серцю «Пиріжкову». Пригадують «смак юності», «смак дитинства» і навіть складають вірші на честь «Пиріжкової»! У цьому закладі за стільки років практично не змінилися ні асортимент, ні дизайн приміщення. Журналістка «ВЗ» відвідала популярний і досі заклад, аби розгадати секрет його «молодості».
…Заходжу до «Пиріжкової». Ні, все ж таки «з тамтих лят» тут дещо змінилося. При вході уже кілька років як з’явилося «вікно» на вулицю, через яке продають пиріжки тим, хто не має часу зайти всередину. В інтер'єрі багато великих кімнатних рослин, є тут дитяче крісло, на стінах — меню з внутрішньою підсвіткою. Звісно, є шафи зі сучасними пляшковими прохолоджувальними напоями. Ну, і після пандемії тут зникли «ностальгійні» чашечки (які часто були з відбитими ручками), блюдечка і тарілочки. Тепер — тільки одноразовий посуд. Усі ці тонкощі дізнаюся у розмові з касиркою закладу пані Олею.
А от витримали випробування часом підноси, з якими можна «їздити» по лінії роздачі. Меблі хоча й нові, але виконані в «радянському» ретро-дизайні. Крім звичайних столиків, є тут і столики для «стоячого» перекусу. Сушка для рук також у ретро-стилі. Ну і головна фішка — збереглися великі баняки з краниками, через які наливають «каву банячкову», чай і какао.
Ціни тут цілком демократичні: пиріжок із капустою — 20 гривень, пиріжок із зеленою цибулею дку. Кава банячкова — 23 гривні за 200-грамовий стаканчик. Я набрала додому повний пакет різних пиріжків, а у закладі скуштувала пиріжок з лівером (дуже смачний) і каву банячкову (як на мій смак, була дещо пересолоджена).
![Булочка з маком коштує 22 гривні.](/images/articles/2024/08/2.jpg)
![](/images/articles/2024/08/6.jpg)
Незважаючи на те, що зараз, у літню пору, відвідувачів значно менше, студенти на канікулах, у кафе постійно заходили відвідувачі. Молодик набрав зі собою повний пакет різних пиріжків і кілька пляшок напоїв. Зайшли хлопець із дівчиною, взяли по пиріжку і по каві, сіли за столик. Зайшов чоловік, який скуштував пиріжка з чаєм за столиком «настояка».
![Чоловік набрав зі собою пиріжків і напоїв.](/images/articles/2024/08/1.jpg)
"Працюю тут уже тридцять років, — розповідає касирка пані Оля. — Мені приємно тут працювати, колектив дружний. Я багато чого тут навчилася. Про наше кафе є дуже багато позитивних відгуків у соцмережах. Приємно, що сюди з різних країн світу приїжджає нбагато колишніх відвідувачів, які харчувалися тут студентами. Обов’язково заходять до нас у «Пиріжкову», часто з дітьми, онуками, показують їм, як їли у молодості. Спочатку це була одна-єдина пиріжкова у Львові, і всі студенти у нас харчувалися. Не тільки з університету, а й з усіх довколишніх шкіл, технікумів, працівники з різних підприємств і контор. Були черги. Навіть коли я вже прийшла сюди на роботу, а це було в 90-х, ще застала тут черги з відвідувачів.
Дівчата наші все печуть самі - чебуреки, пиріжки, булочки. Це ручна робота. Цех починає працювати о сьомій ранку. Не тільки тісто самі роблять, а й усі начинки. Ніколи готового фаршу не купуємо, тільки м’ясо — свинину, яловичину. Фарш самі робимо. На солодкі пиріжки, булочки сезонні фрукти, ягоди купуємо. Якщо немає сезонних, наприклад, вишні, чорної смородини, беремо заморожені. Кава банячкова — це кава заварна плюс молоко, цукрована. Усе робимо за кулінарними стандартами. А головне — щоб було смачно.
У нас правило — щодня на кожному столику мають стояти свіжі квіти. Наша дирекція любить квіти — привозять їх, вирощують. Звичайно, зараз людей менше, ніж колись, бо тепер не тільки одна наша пиріжкова, — довкола майже в кожному будинку якийсь заклад харчування. Крім того, молодь зараз хоче більше «хімічної» їжі - макдональдси, піцерії… Але багато кому і наш заклад подобається!".