«Людина перекидає гроші з карти на карту. І отримує за це комісію…»
Національний банк України б'є на сполох: активізувалися дропи, які обслуговують тіньову економіку
![Фото pexels](https://wz.lviv.ua/img/360x200/e/kartka-0f3866f6.jpg)
Національний банк України заявив про стрімке та масштабне поширення нової злочинної схеми виведення коштів у тінь — за допомогою так званих дропів (або «грошових мулів»). Бюджет України уже недоотримує до 1 млрд грн щомісяця…
Дропи (від англ. to drop — кидати). Це люди, які за винагороду надають доступ до своїх банківських реквізитів — до карток/рахунків включно з пін-кодами і доступом до Інтернет-банкінгу. Винагорода виплачується дропам залежно від того, як саме буде використовуватись банківський рахунок. Це можуть бути транзакції між рахунками, зняття готівки у банкоматах, поповнення рахунку через платіжні термінали тощо.
Зазвичай дропам сплачують від 20 до 100 доларів (залежно від виду послуги). Подекуди оплата може обчислюватись як відсоток від обсягу операцій. Дропи можуть здійснювати перекази у різних країнах і від імені різних людей. Відтак, можуть легко переміщувати кошти по усьому світу, залишаючись «невидимими»…
У НБУ припускають, що сьогодні кількість дропів у системі сягає 100 тисяч, а оборот за їхніми картками може становити десятки мільярдів грн. І сьогодні вони є транзакційною інфраструктурою для обслуговування тіньової економіки у різних сферах — підпільний гральний бізнес, оподаткування, торгівля підакцизними товарами.
«Це вже ризик для монетарної політики та втрати бюджету, тому НБУ має реагувати та атакувати це явище», — каже голова НБУ Андрій Пишний.
Журналістка «ВЗ» поспілкувалась з головою Комітету економістів України Андрієм Новаком про масштаби проблеми.
— Пане Андрію, чому саме зараз зросла кількість схем, пов’язаних з дропами?
— Бо в Україні війна. Багато зовнішніх та внутрішніх переселенців. Багато підприємців, бізнесменів навіть з тимчасово окупованих територій свого часу переносили виробництво і переводили грошові кошти підприємств і свої особисті кошти за межі України. Під час війни і люди, і підприємства хочуть захистити свій капітал, а найкраща форма захисту — вивести його за межі України. Війна — це невизначеність, це ризики. Тому цілком логічно, що ця схема активізувалася саме зараз. Це — один із наслідків війни.
— Мета — вивести кошти за кордон чи у такий спосіб уникають оподаткування?
— Автоматично уникають українського оподаткування. Хоча на Заході насправді ставки для більшості податків набагато вищі, ніж в Україні. Тому це точно не причина. Причина — це безпека. Сховати свої кошти у безпечних і надійних країнах, де немає війни.
— Ці підприємці використовують банківські картки пересічних українців, їхні реквізити. Чи є це злочином?
— Дозволено все, що не заборонено… Я не знаю таких норм у законодавстві, які забороняють відповідні операції. Коли проганяються великі суми через картки звичайного студента чи пенсіонера, то зрозуміло, що це не їхній заробіток. Але немає прямих заборон щодо використання карток. Зокрема як і те, скільки громадянин може мати карток. Багато хто має декілька банківських карток. Як правило, у декількох банках. Немає жодних обмежень.
Якщо це велика проблема, то регулятор повинен ініціювати введення у законодавчому полі якихось обмежень на використання однією людиною певної кількості карток або сум, які можуть переганятися за певний період часу тощо.
— Чи можуть такі фінансові операції стати причиною якогось злочину? Хтось комусь не віддасть кошти, наприклад.
— Звісно, ризик є… Людина довіряє свої особисті гроші, по суті, сторонній людині. Зрив довіри можливий навіть між родичами та друзями… А тут ти довіряєш свої кошти людині, яку не знаєш особисто. Але якщо такі операції відбуваються, значить, це дієвий механізм, він працює справно у переважній більшості випадків. Бо це взаємовигідно. Людина щось отримує, нічого не роблячи, — лише перекидаючи на комп’ютері (чи в телефоні) гроші з карти на карту. І отримує за це комісію.
— Нацбанк навіть склав типовий портрет дропа: переселенці, студенти… Найчастіше це люди, які опинилися у скрутному фінансовому становищі.
— Усі, хто шукає додаткового заробітку у режимі онлайн.
— Де вони одне одного знаходять? Чи існують якісь приховані чати у Телеграм-каналах?
— Думаю, через різні соцмережі - Телеграм, Фейсбук.
— Щоб це явище побороти, який ліміт має бути встановлено на банківську картку?
— Тут регулятор має визначитись з обмеженнями, які б зменшили використання таких схем. З одного боку, це нібито посягання на права громадянина: якщо хтось має картку, то він повинен мати можливість нею користуватися необмежено. Але, з іншого боку, якщо виявляється не зовсім добра для країни схема, треба приймати відповідне законодавство, яке передбачає хоч якесь покарання за такі дії. Регулятор має визначитися, як мінімізувати суми операцій за такими схемами.